Filmová studia "SOJUZMULTFILM" Moskva 1956
V IGLÚ HOØÍ OHEÒ
Scénáø - Žanna VITENZON Režie - Olga CHODATAJEVOVÁ
Asistent režie - L. ARISTOV
Hudba - G. KREJTNER Výroba - V. NIKITIN, L. ARISTOV
Kamera - N. VOINOV, Je. PETROVOVÁ Zvuk - N. PRILUCKIJ
Techn. asistent - L. KOBALEVSKÁ Mont. asistent - D. FIRSOVOVÁ
Ruské titulky: KARAMORA (www.dxp.ru)
SK pøeklad a èasování: M. M. - január 2021
CZ pøeklad a korekce: wauhells
Daleko, pøedaleko v chladné tundøe pod studeným severním nebem,
v carství snìhové metelice,
žila matka se svými dìtmi v malièkém chudém iglú.
Nad tundrou øádí snìhová vichøice,
ale smìlé nevystraší.
Kdo má odvahu, kdo se nebojí, ten zlou metelici porazí.
Probuï se, Tajune. Probuï se, Jato.
Je èas vstávat!
Ale dìti byly líné a neposlušné.
Jedinì vùnì horkého koláèe je dokázala zdvihnout z postele.
Jato, synku, pùjdeme na klestí.
Nechce se mi, mami.
Tajuno, dceruško, ty se mnou pùjdeš ?
Oj, mami...omrznou mi ruce.
Nejvíc ze všeho Tajuna milovala své dlouhé èerné vrkoèe.
Naustále se s nimi pøedvádìla.
Unavila jsem se a málo roští pøinesla.
Dìti, pøineste ještì døevo.
- Tohle nám na dlouho nevystaèí. - Vystaèí, mami.
- Vystaèí, vystaèí. - Jestli oheò vyhasne,
sama zlá metelice mùže proniknout do iglú.
A metelice byla už blízko.
Bìda tomu, kdo by se jí do cesty pøipletl.
I oddìlila metelice laò od jelínka.
Jelínek zùstal sám.
Mùj pláš! Propálili mi mùj snìhový pláš!
No, ještì uvidíte!
Dokud však hoøel v ohništi oheò, nemohla metelice do iglú vniknout.
Neopovažuj se! Nenávidím oheò!
- Ale vždy mi dìti pomrznou! - A zmrznou!
- Ne! V iglú bude oheò hoøet! - Odporuješ mi?!
Jsi stejná, jako hloupý pták, co brání své mladé!
Staò se tedy ptákem!
- Mami! - Mami!
Mami!
Kdybychom mámì pomohli a pøinesli klestí...
...mìli bychom oheò a metelice by mámu neunesla.
Pojïme hledat mámu, Tajuno.
Ale jak najdou svoji mámu? V nekoneèné, snìhem zaváté tundøe?
Za mùj propálený pláš mùžeš ty!
Za to mi ušiješ nový!
Pøineste sem snìhové plátno a ledové jehly!
Stále dál a dál se Jato a Tajuna od svého iglú vzdalovali.
Ale svou mámu nemohli nikde najít.
Když najednou potkali slunko.
Sluníèko!
Metelice nám mámu unesla! Kde ji máme hledat?!
Daleko za horami!
- Nebezpeèná tam vede cesta! - Zastav se, slunce! Pomož nám!
Mnoho práce je pøede mnou, ale pomùžu vám!
Tady jsou moje šípy, pomùžou vám v problémech!
- Dìkujeme, sluníèko! - Dìkujeme!
Jato, zachraò jelínka!
Urèitì i on ztratil svoji mámu.
A jde tedy s námi.
- Kdo se to opovážil?! - Chlapec a dìvèátko.
Pøipravili mì o koøist a jdou sem.
Hej, ospalèe! Pùjdeš do tundry a najdeš chlapeèka i dìvèe!
A zaøiï, a navždy usnou!
Á... tady jste...a teï vás uspím.
- Leze na mne spánek. - Jen pojïme, Tajuno. Musíme jít.
Ptáèek. Ptáèek!
Nemùžu se odsud dostat. Odnes píseò mým dìtem.
A mladá krev nikdy nevychladne, ani v ten nejhroznìjší èas.
A vás odvaha nikdy neopustí a srdce zùstane neochvìjné ve vás.
Spìte zvìøi, spìte dìti, sen je nejmilejší na svìtì.
Bude se vám unaveným, sladce spát v snížku zabaleným.
Spát, spát... ... ... ...
Mami.
Ani dcera, ani syn, svoji mámu neuvidí víc!
A vás odvaha nikdy neopustí a srdce zùstane neochvìjné ve vás.
Mami!
Jato!
Jato, probuï se!
Slyšíš?!
Takhle pøece zpívala máma!
Tajuno, podívej! Jelínek našel svoji mámu!
Už mu je dobøe, je se svou mámou.
Laò rychlejší vìtru, vezla dìti do dalekých ledových hor.
Tam uprostøed skal a roklin žila ve svém iglù metelice.
- Co budeme teï dìlat, Jato? - Budeme schùdky sekat.
Nebezpeèná a tìžká byla cesta k ledovým výšinám.
- Jato, já už nemùžu. - Už je to jenom kousek, Tajuno.
Vrchol je už na dohled.
Den se zmìnil v noc, ale Jato s Tajunou pokraèovali dál.
Ech, nedosáhne to tam.
Tajuna mìla krásné copánky.
Velmi je milovala.
- Kéž by bylo lano trochu delší. - Tady!
Chytej!
Tajune!
Tvoje vrkoèe!
A tak se s pomocí copánkù Tajuny dostal Jato až na vrchol.
- Pohleï, Jato. - To je iglú metelice.
Tam bude urèitì naše máma.
Ale jak se dostat pøes prospast? V toulci mìl Jato tvrdé šípy.
Hej, nejtemnìjší tmo!
Tam nad propastí je chlapec s dìvèetem!
Zakryj jim cestu svým èerným pláštìm!
Le!
Jato!
Tajuno!
Neboj se!
I vzpomenul si Jato na podivné sluneèní šípy.
Polární záøe!
Bratøi slunce!
- Dìkujeme, bratøi slunce! - Dìkujeme!
Proè jste sem pøišli?!
Pøišli jsme za mámou.
Utíkejte!
Neuteèeme!
Jato dobøe zamíøil a trefil pøímo meluzínu.
A ta se už jako vodní lavina zøítila do propasti.
Roztálo její ledové iglú.
Do tundry vstoupilo jaro.
Synku mùj, stal ses opravdovým mužem.
A kdeže jsou tvoje krásné copánky, dceruško?
To nic mami...narostou mi nové.
Jako celá rodina se vrátili do rodného iglú.
Už nikdy víc v iglú oheò nevyhasne!
KONEC
www.titulky.com/wauhells